EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Hej. -Hej. Kommissarie Ferraci, 36:e.
-Norbert. Det var jag som ringde. -Okej.
Kroppen ligger där inne. Vi har inte rört nåt.
Bra, då tar vi över nu. Gallieni, spärra av området runt sågverket.
-Szofia, Bertrand, följ med mig. -Vi spärrar av.
Offret är en vit man som ligger på rygg.
Armarna och benen är fastsurrade med ståltråd.
Han har kastrerats och huvudet har sågats av...
...med en cirkelsåg.
Huvudet har placerats till höger om kroppen.
Man kan se spår efter en spruta på halsen...
...som vid de två tidigare morden...
...vilket bekräftar det jag fruktade.
Det här är Bönsyrsans metod.
Med tanke på att hon sitter i fängelse...
...föreslår jag att det är en copycat.
När ni grep henne för 25 år sen, hur många hade hon dödat då?
Åtta.
Så om vi inte tar den här galningen snart, så blir det en storslam.
Gå igenom allt.
NYHETERNA KL. 13
Hej och välkomna.
I nyheterna idag, tisdag: Efter 25 år börjar det igen.
Det har begåtts ett tredje mord i Parisområdet.
Det finns likheter med Bönsyrsans seriemord på 90-talet.
Vi har med oss en expert på seriemördare, Stéphane Bourgoin,
som har skrivit flera böcker om ämnet.
Goddag, herr Bourgoin. Påminn oss om vem Bönsyrsan är.
Det är smeknamnet medierna gav Jeanne Deber.
Hon greps för 25 år sen för att ha mördat åtta män
på ett extremt grymt sätt.
Det var fäder som var våldsamma, hade begått incest eller lämnat sin familj.
Så i hennes ögon förtjänade alla offren att dö.
För Bönsyrsan var dödandet ett sätt
att återställa sakernas naturliga ordning.
Pratar vi om en människa, en kvinna? Eller handlar det om ett djur?
Ni tar upp en viktig sak. Hon är en kvinna.
Men hon imiterar samtidigt de värsta illdåden bland rovdjuren
i djurriket.
Och nu har en copycat begått ett liknande brott.
Så om man följer ert resonemang borde vi vänta oss fem nya offer.
Inom kriminologi kan man aldrig vara säker, men tyvärr tror jag det.
Har ni personligen träffat Bönsyrsan?
Fortfarande idag, efter 30 år, har jag aldrig träffat Bönsyrsan.
Hon förblir, trots allt, ett mysterium för alla.
Till och med på den tiden
minns jag mycket väl att medierna aldrig publicerade foton på henne.
Vet vi var hon är idag? Vet vi om hon lever?
Hon lever fortfarande, och enligt myndigheterna sitter hon i fängelse,
för att hon dömdes till livstids fängelse
utan möjlighet till villkorlig frigivning.
KOMMISSARIE FERACCI
Teknikerna hittade inget på brottsplatsen, men jag har identifierat offret.
Offret vid sågverket heter Stéphane Fayon.
Hans fru anmälde honom saknad för två dagar sen.
Har ni underrättat familjen?
Eftersom det var så grymt tänkte jag åka dit och berätta.
Bra idé.
Kommissarien, sen Cellier slutade har vi ingen gruppchef.
Jag ansöker om jobbet.
Jag ska se vad jag kan göra.
-Kommissarien? Det här kom till er. -Tack.
JAG KAN HJÄLPA ER. JEANNE
FÄNGELSE
Jag har varit här i 15 år, och det är första gången hon får besök.
-Jag vet inte ens vad hon har gjort. -Hur är hon?
Hon uppförde sig väl, tills hon anföll en vakt förra månaden.
Korsa inte den gula linjen.
Goddag, Jeanne.
Det var länge sen.
Hej, Dominique.
Sätt er, ni ser trött ut.
Är det på grund av min copycat?
I brevet sa ni att ni kan hjälpa mig.
Hur långt har ni kommit?
Jag kan inte berätta något.
-Så ni har ingenting. -Och ni?
Känner ni mördaren?
Kanske.
Vad vill ni?
Jag kommer att dö i fängelset, så jag vill vara ute under utredningen.
-Husarrest. -Med havsutsikt och rumsbetjäning?
Kom tillbaka till verkligheten.
Polischefen skulle inte gå med på det.
Jag kan se till att ni får bättre förhållanden här.
Ni vet inget om mördaren, och medierna pratar inte om annat.
Alla börjar bli rädda.
Det var en sak till.
Jag lyssnar.
Jag vill bara prata med en person...
...min son.
Har hon en son?
Ja, det mörkades på den tiden.
Kan ni förklara?
Jeanne Deber heter egentligen Jeanne Carrot.
Hon bad att få byta namn när hon hade gripits, för att skydda sin son.
Vi funderade länge på saken och gick med på det i utbyte mot hennes erkännande.
Det var inte lätt att ordna,
men hon dödförklarades officiellt sett i en flygplanskrasch.
Vem visste om det?
Ärligt talat, väldigt få.
Det var hemligstämplat.
Inte ens domaren visste under rättegången.
Om vi antar att jag går med på det här...
...vet ni vad Damien Carrot gör nu?
Ja.
Alla enheter. Folk anländer.
Två svarta fyrhjulsdrivna bilar.
De öppnar bilen.
Objektet har anlänt. Jag upprepar, objektet har anlänt.
Okej, de lägger drogerna i bilen.
De har skjutvapen. Jag upprepar, de har skjutvapen.
Av Kalasjnikov-typ.
Var redo. De är på väg att åka. De stänger bilen.
De stiger in i bilen.
Fordonet rör sig.
Var redo att gå in.
Gå in!
Polis! Händerna på huvudet!
-Polis! Händerna på huvudet! -Visa händerna.
Visa händerna! Nu!
Ut med dig!
Skynda på! Lägg dig.
Det är okej, jag rör mig inte. Sluta... Din jävel!
Vad gör du? Dra åt helvete!
Din tur. Skynda på!
Säg ingenting! Säg inget till de där jävlarna!
Släpp mig! Det gör ont!
Håll käften.
Till vänster.
Vänta...
Varsågod. Sätt dig.
Det var bra så. Tack.
Okej, ta bort det här nu för fan!
Varför sabbade ni min täckmantel?
-Allt jobb är förgäves nu! -Jag hade inget val.
Vad menar du?
Hej, Damien.
Ditt arbete var inte förgäves, vi kan ta dem.
Okej, ni kan gå. Tack.
Hur är det med dig?
Och Lucie?
Är det bra med henne? Jag har inte sett henne sen ert bröllop.
Du har väl inte tagit hit mig bara för att fråga om henne?
Jag borde inte berätta, men jag utreder en rad brott...
...som konstigt nog liknar de din mor begick.
Grädden på moset är att jag besökte henne i fängelset. Hon bad mig göra det.
Hon säger att hon vet saker och vill hjälpa till, men på ett villkor.
Hon vill samarbeta med dig. Bara med dig.
Så du understår dig att föreslå det?
Vem skulle annars kunna göra det?
Hur vet hon att jag är snut?
Vet hon andra saker om mig och min familj?
Att fråga mig vad din mor vet är som att fråga mig om Kristi grav existerar.
Jag vet inte.
Min mor har varit död för mig i 25 år.
Jag kommer aldrig att prata med henne.
Jag vet inte om jag kommer att gå med på avtalet.
Tänk bara över saken.
JEANNE DEBER-FALLET
Jag förstår hur det känns.
Vi har redan tre offer. Jag behöver din hjälp, Damien.
Två månader utan dig var lång tid.
Jag är här nu.
Visst, men hur länge?
Jag är less på att vara gift med ett spöke.
Jag är less på att vara rädd hela tiden.
Att inte veta var du är, eller vem du är med.
Jag vill inte få höra att du aldrig kommer tillbaka.
Jag älskar dig, älskling.
Men jag behöver mer.
Jag vill ha det här barnet...
...men med dig.
Jag behöver dig här.
Så?
Vill du att jag byter jobb?
Nej, men...
...du kanske kan sluta jobba under täckmantel.
Jag har hört att såna som jag kan vara trafikpoliser och hjälpa barn över gatan.
Vad dum du är.
Åtta, nio, tio, elva, tolv,
tretton, fjorton...
-Femton... -Damien, hör på, älskade du.
Jag måste åka långt bort väldigt länge. Jag måste göra det. Förlåt mig.
-Jag finns alltid här. Jag älskar dig. -Polis! Res er!
Res er! Händerna på huvudet!
-De gör dig inte illa. -Håll händerna där.
-Jag kommer alltid att vara med dig. -Säg till honom att släppa dig.
Oroa dig inte. Jag är här. Jag älskar dig.
Mamma! Mamma!
Jag kommer tillbaka. Jag älskar dig.
Nej!
Jag älskar dig. Glöm det aldrig.
Mamma!
-Är det bra? -Ja.
Vad drömde du om?
Ingen jävla aning. Jag är törstig.
Ministern träffade sin tyska kollega för att prata om den ekonomiska planen.
Han vill att de fransk-tyska relationerna är i centrum för samtalet.
Jag är sen, jag måste dra. Ninon kommer tillbaka ikväll.
Din morfar kan komma på middag? Det skulle han väl gilla?
-Ja. -Fixar du maten?
Okej.
-Vi ses ikväll, älskling. -Vi ses.
...inga framsteg i utredningen om Bönsyrsans copycat.
Så här säger Marie Fayon, det senaste offrets fru.
Han hittades lemlästad på ett sågverk i utkanten av Paris.
Polisen ställde hemska frågor om vårt privatliv.
Alla ska veta att Stéphane var en enastående man.
Han var en bra make och en fantastisk far. Han var inte som Jeanne Debers offer.
Vi kommer att sakna honom. Ursäkta mig.
I nuläget vet polisen inget om mördarens motiv.
Och slutligen, gul vädervarning...
Det är den 4:e november 1991. Jag är kommissarie Feracci.
Jag är med Jeanne Carrot
för att fastställa hennes ansvar i de åtta morden hon är misstänkt för.
Fru Carrot, erkänner ni mordet på herr Brac
som hittades i en skog den 24:e april 1984?
Ja.
Erkänner ni mordet på herr Chevalier som hittades den 17 november 1986?
Ja.
Och mordet på herr Fieuzal som hittades på ett sågverk den 14 september 1987?
Ja.
Erkänner ni mordet på herr Laurent som hittades den 17 mars 1988?
-Han hade dränkts i sin bil. -Ja.
Och mordet på herr Latour...
...som hittades i sitt vardagsrum den 20 april 1989.
Ja.
Erkänner ni mordet på herr Fontaine som hittades den 16 februari 1990...
...i sin säng?
Ja.
Och mordet på herr Lecomte som hittades den 9 oktober 1990 i sitt hem?
Ja.
Och slutligen, fru Carrot, erkänner ni mordet på herr Sanson...
...som hittades den 23 januari 1991...
...i en bur?
Ja.
Då så. Vill ni uttrycka någon ånger?
För att ha gjort samhället en tjänst? Nej.
En sista fråga, fru Carrot...
Er man, Damiens far, försvann för nio år sen.
Låg ni bakom det?
Nej.
...fråga, fru Carrot.
Er man, Damiens far, försvann för över nio år sen.
Låg ni bakom det?
Nej.
Jag har två villkor.
Jag lyssnar.
Ingen i 36:e arrondissementet får veta nåt om min relation till
eller mina besök hos Bönsyrsan.
Och det andra villkoret?
Ingen får berätta för Lucie att den här kvinnan existerar.
Hon tror att min mor är död. Det får inte förändras.
Klarar du det?
Ja.
Agent Stern, säkerhetspolisen.
Jag övervakar fru Deber.
-Är ni ensam? -Skulle vi inte vara diskreta?
Officiellt så har fru Deber försökt ta livet av sig.
Hon ligger i koma på psyket.
Det förhindrar att polisen försöker fråga ut henne.
-Bra. -Det samma gäller journalisterna.
Då går vi.
Hej, Damien.
Fru Deber, förlåt, men jag vill hålla det på en professionell nivå.
Har ni tagit med fotona?
Bra.
Jag säger till om jag kommer på nåt.
Vänta. Är det allt ni har att säga?
Ja.
Hej då, Damien.
Hon manipulerar oss. Hon ville bara få ett miljöombyte.
Jag vet inget om det just nu.
Damien, det blir inte lätt, men du måste hålla ut,
annars ger hon oss ingenting.
-Är Ninon inte tillbaka? -Nej. Hennes pappa är sen.
-Skulle inte jag laga mat? -Du sa inget, så jag fixade det.
Jag hade inte tid, så jag tog med libanesisk hämtmat.
-Jag vet att morfar älskar det. -Har du inte haft tid?
Lugna dig, Lucie...
Jag har goda och dåliga nyheter.
Damien, tjafsa inte. Min dotter är redan sen.
Det är slut på jobb under täckmantel.
Jag börjar på 36:e som gruppledare.
-Hur är det möjligt? -Jag ringde Feracci i morse.
Jag sa att jag ville byta jobb.
Han tyckte att min profil passade det han sökte.
Och den dåliga nyheten?
Semestern är slut.
De har en komplicerad utredning. Han behöver folk.
Du kunde ha sagt nåt.
Men det är okej,
så länge jag ser dig varje morgon och kväll.
Det funkar för mig.
Jag ska döda honom.
-En puss till, vännen. -Vi ses nästa vecka, pappa.
-Hej, gumman. -Hej, mamma.
Jag kommer strax.
Skojar du?
Jag var orolig. När jag ringer så svarar du!
Damien!
-Är det bra? -Vad glad jag är att se dig.
Jag med, hjärtat.
-Är du tillbaka ett tag? -För alltid.
Ja!
-Pappa gav mig en surfplatta! -Visa mig.
-Förlåt att ni var tvungna att se det. -Inga problem. Inte för mig i alla fall.
-Hej. -Hej, Charles.
-Tjena, grabben. -Hej, morfar.
-Hade du kul med pappa? -Jag har inte sett så mycket av dig.
-Nej, men det blir ändring på det. -Varför?
Jag ska förklara.
Ett bra vin för att fira. Öppna flaskan nu så att det luftas.
Tack.
Vad handlar utredningen om?
Ett pågående fall. En seriemördare.
Seriemördaren som alla pratar om?
Ja.
Den som härmar Bönsyrsan?
Precis.
Skål för din utredning då.
Jag träffade henne, idag på eftermiddagen.
Hon erbjöd polisen hjälp.
På ett villkor...
...att det bara är mig hon pratar med.
Varför accepterade du?
Vi har alltid lyckats dölja det, så att ingen vet.
Minns du din tid på mentalsjukhuset?
Dina våldsamma utbrott?
Men du lyckades...
...skapa ett nytt liv med Ninon och Lucie, långt från allt det där.
Långt från henne.
Låt henne inte förstöra allt.
Jag står inte ut med att folk fortfarande dör på grund av henne.
Och hur gör du med Lucie nu?
Ska du ljuga?
-Det har vi ju gjort i åratal. -Nej.
Fram tills idag var din mamma död.
Tack för maten.
-Är du redan här? -Vi har mycket att göra.
Hur går det med ansökan om att förhöra Jeanne Deber?
Det är komplicerat. Hon ligger i koma efter ett självmordsförsök.
Vet man varför?
Nej.
Szofia, det sket sig för mig.
Jag vet att det betydde mycket för er, och ni har offrat mycket för det.
Er kompetens och ert arbete är inte ifrågasatt på något vis...
...och även om ni förtjänar det, så får ni inte Celliers jobb.
-Jag måste anställa nån annan. -Vem?
Kom.
Då så. Achille, vår datakille.
Kommissarie Gallieni.
Och Bertrand, vår juridikexpert.
Det här är Damien, er nya gruppledare.
Jag ska inte berätta allt, men han var tre år i nationella insatsstyrkan, BRI,
två år hos kriminalpolisen, och fem år med jobb under täckmantel.
Sen Cellier slutade, och med tanke på era strålande resultat
beslutade chefen att ta in nån utifrån
för att lätta lite på trycket hos oss, och för att få hans erfarenhet.
Okej? Frågor?
Ska vi börja?
Kom igen.
Bönsyrsans och copycatens tillvägagångs- sätt är identiska i de tre morden.
Kvävning i det första fallet, med cellofan.
Det här är Bönsyrsans verk.
Och det här gjorde hennes copycat.
Det andra: Strypning. Det här gjorde Bönsyrsan.
Det här gjorde vår copycat.
Det tredje och senaste, när det gäller vår copycat. Kastrering och halshuggning.
Det här gjorde Bönsyrsan.
Och det här gjorde vår copycat.
Offren verkar inte ha något gemensamt.
Det första var en militär.
Det andra var socialarbetare för barn.
Det tredje offret var domare.
Var och en hade fått en spruta långt ner på halsen.
Mördaren sövde dem, och väckte dem för att döda dem.
Som Bönsyrsan gjorde.
Det är ändå skillnad på vår copycats offer.
Inget våld,
ingen incest, ingen otrohet, ingen övergiven familj.
Offren verkar inte ha något gemensamt med Bönsyrsans felande offer,
så vi har inget motiv.
Vi har inget som kan förhindra nästa copycat-mord.
Om vi följer Bönsyrsans mönster kommer nästa offer att dränkas i sin bil.
Allt vi har är en siluett. Det verkar vara en man.
Det verkar... Ursäkta mig. Fortsätt.
Jag kommer tillbaka. - Hallå?
Ja, Stern, jag lyssnar.
På stället?
Okej, vi är på väg.
Tänker du göra allt hon vill?
Bara om det är övertygande.
Hej, Damien.
Vad gör vi här?
Det doftar gott.
Blodlukten?
Nej, min son. Det doftar trä.
Ska vi gå?
Följ mig.
Mitt tredje offer...
...Alain Fieuzal...
...våldtog sina barn analt.
Jag väntade tills han vaknade innan jag kastrerade honom.
Bespara oss detaljerna.
Han bad mig sluta.
Jag väntade tills han förblödde innan jag sågade av honom huvudet.
Nu räcker det.
Jag försöker hjälpa er.
Min copycat begick brottet på ett identiskt sätt.
Huvudet var till höger om kroppen.
Ja, det är väl poängen?
På den tiden publicerade tidningarna ett spegelvänt foto.
Så det låg till vänster om kroppen.
Min copycat borde ha begått det misstaget.
Det betyder att personen har tillgång till domstolens dokument.
Kan det vara en av kollegorna från den tiden?
Det är en kort lista. Rättegången hölls inom lyckta dörrar.
Det var knappt nån där.
Något mer att tillägga?
Nej, jag är klar.
Och vi var tvungna att komma hit för att ni skulle förklara det?
Jag ville ta en nypa frisk luft.
-Hej! -Hej!
-Finns det mer? -Ja, i bagageluckan.
Ta med nycklarna, de sitter i tändningen. Tack, Virginie.
Lägg dem på bordet.
-Så, hur gick det igår kväll? -Som vanligt.
-En fin restaurang och en tjusig bar. -Och?
En rätt het natt, måste jag säga.
Och när jag vaknade var drömprinsen borta.
-Han var inte den rätte. -Jag vet inte om han finns.
-Och din återförening? -Toppen. Damien har bytt jobb.
Nu slipper han flytta med jobbet.
Vad bra. Jag sa att det skulle ordna sig.
Den där killen är bra.
Vi letar efter spår i två veckor. Så kommer han och fixar det direkt.
Jag undrar vad en polisinfiltratör gör här.
Han är bra.
-Kommer ni nån vart? -Ja.
Det är inte domaren. Han har varit död i tre år.
Psykiatern, professor Muller, som träffade henne i fängelset,
såg aldrig foton av brottsplatsen. Han har varit i Japan en månad.
Åklagaren är över 80 år. Han bor på ett ålderdomshem.
Han var hemma under mordnatten, och säger att han aldrig visat dokument.
Jag har inte hört av advokaten, Lanceret, som hade hand om fallet.
Det är advokaten.
Ja, goddag. Ja. Tack. Varsågod och fortsätt.
Va?
Vänta, när hände det?
Tack ska ni ha. Tack.
Det var inbrott hos advokat Lanceret för två år sen.
Tjuven tog filer, bland andra de som gällde Bönsyrsan.
Jag trodde inte nån kunde vara intresserad av ett 25 år gammalt fall.
Men nu när man pratar om Bönsyrsans copycat...
-Och ytterdörren hade inte brutits upp? -Nej.
Kan en vän eller närstående ha gjort det?
Jag berättar inte för mina vänner var jag gömmer skåpnyckeln.
Min fru är död.
-Mina barn bor utomlands. -Har ni personal?
Ja. Eller jag hade en städerska. Hon har gått i pension. Agnès.
Agnès Séverin.
Hade hon nycklar till er lägenhet?
Ja, självklart. Jag litade helt på henne.
Hon jobbade för mig i 27 år.
Visste hon var ni förvarade dokument?
Ja, hon städade överallt.
Hon dammade till och med i skåpet.
Pratade ni med henne om Bönsyrsan?
Det minns jag inte.
Hon var redan hos mig när jag började jobba med fallet.
Men jag tror inte det kan vara hon.
Jag tror hon är oklanderlig.
Vi kollar ändå.
Advokat Lanceret sa att dörren inte hade brutits upp.
Han bor på sjätte våningen. Det är svårt att ta sig in fönstervägen.
Vi vet att ni hade nycklar.
Vad fräckt att kalla mig tjuv.
-Har ni inget bättre för er? -Vi hör oss bara för.
Är ni gift?
Min man är död.
-Vem är det? -Baptiste, min son.
Ett fosterbarn. Min man och jag var fosterföräldrar.
Vi tyckte om barnet, så vi adopterade honom.
-Hur gammal är han nu? -44 år.
Har ni hans adress?
Han bor här tills han hittar en bostad som han har råd med.
Han jobbar deltid som statstjänsteman. Det är ett ordentligt jobb.
-Får vi se hans rum? -Varför?
Vill ni ställa till det för honom? Han är snäll!
Då har han inget att frukta.
Det tar inte lång tid.
Det är uppe.
Varsågoda. Jag har ett dåligt ben. Ställ inte till med oreda!
Nej, inte det rummet, det är mitt. Mitt emot!
Hej, mamma. Vad är det för bil utanför?
Polisen. De letar efter en fil som de tror jag stal från Lanceret.
-Jag måste gå. Ur vägen! -Hoppas du inte har gjort nåt dumt.
-Baptiste, kom hit. -Akta!
Stanna! Det är polisen! Stanna!
Stanna!
Vi säger till de andra och efterlyser honom.
Baptiste Séverin.
Mor okänd. Flyttade mellan fosterfamiljer. Han verkar vara ogift och barnlös.
Inget i brottsregistret.
Hans adoptivmor och kollegor säger att han är noggrann
och en kärleksfull son.
Vad gav husrannsakan?
Inga personliga ägodelar i rummet. Mobilen är död.
Achille håller på att gå igenom hans dator. Eller, hans datorer.
Det är massor av kod, så det är tufft.
Okej, jag ringer polischefen. Vi börjar leta.
Det var svårt, men jag har tagit mig in i Séverins första dator.
Jag hittade nåt spännande.
-Berätta då! -Mejl mellan honom och Bönsyrsan.
Han har försökt radera allt, men jag har hittat färska meddelanden.
"Jag gjorde precis som ni önskade. Hoppas ni är nöjd med mig.
Stolt över mig."
Bönsyrsans svar: "Lycka till."
Fan! Jag visste det. De är kumpaner.
Be honom ringa mig. Det är viktigt.
Det är Bönsyrsan! Hon har skapat sin copycat.
Va?
Vi har hittat mejl mellan henne och Séverin!
Han dödade så att hon kunde komma ut.
Tre personer har dött för att hon skulle få träffa mig.
Undertexter: Aino Bergh